Barnklubben har anlänt.
De är mina enda riktiga motståndare.
Jag uppskattar verkligen ditt arbete.
Kliv in i rampljuset.
Jag behöver inget erkännande.
Jag har nåt bättre.
Viskaren är en souvenir.
Han framkallar lycka genom direkt synaptisk åtkomst.
-Det var lysande! -Curtain gjorde sin grej med dig.
Det är både stört och farligt.
Blinka om du hör oss, Sebastian.
-Är vi långt efter barnen? -Det vill du inte veta.
Snabbhet är vår prioritet nu.
De är palindrom.
Vår destination måste vara en stad i Tyskland
-vars namn är ett palindrom. -Burggrub.
Jag borde fattat att de inte var vattenpolospelare.
De måste jobba för Curtain.
Ikväll turas vi om att hålla oss vakna.
-Din tur. -Om vi håller ihop
tror jag att vi kan överlista alla.
Constance är borta!
Jag borde ha druckit kaffe. Koffein kan orsaka hjärtklappning. Än sen?
Jag var orolig att jag skulle somna när det var min tur
och kunde inte vila före mitt skift.
Ironi.
Om jag kunde kontrollera min ångest skulle hon vara här.
-Det gick så bra... -Sticky.
Det är mitt fel. Jag är anledningen till att vi är här.
Grattis, hörni.
Det är bådas fel.
Trots att hon är Constance måste hon vara rädd.
Vi måste anmäla det till polisen. Nu.
Ringer vi polisen är det kört för oss.
Vi har inget ID, inga papper.
Vi hamnar på första båten hem eller i fängelse.
Vad händer med Constance? Herr Benedict och Nummer två?
Vi får inte försvinna.
Vi måste hitta henne själva.
Vet du när du somnade?
Sist jag kollade var klockan 04.37,
så ungefär kl. 04.39.
Jag vaknade kl. 06.03.
Nån gång under de 86 minuterna måste de ha gått av vid ett stopp.
Kl. 04.37 till 06.03.
Inga stopp.
Inga officiella stopp.
Men tåget måste stanna vid korsningar hela natten.
Det kan vara nån av dessa fyra.
Okej. Hitta rätt korsning så vet vi var vi ska börja.
-Vi är mer än 30 miles bort. -Kilometer, Sticky.
Tänk som européer om vi ska spåra européer.
48,2 kilometer. Jag förenklade det åt dig.
För långt att gå. Inget transportmedel.
Vi måste lösa det här.
Ingen kommer till undsättning.
Det kan faktiskt finnas nån.
Den snurrar runt!
Det finns platser
-till Arlon Rockets hemmamatch. -Yvette! Ut.
Glöm inte att besöka kiosken.
Elena.
Elena?
Vilken travesti. Uselt fotarbete, inga omätbara egenskaper.
Omätbara egenskaper!
-Telefon till dig. -Nu?
Jag är mitt i matchen.
-Är du? -Okej.
Hallå?
Hej, Constance.
DEN MYSTISKA BENEDICT-KLUBBEN
BASERAD PÅ ROMANEN "DEN MYSTISKA BENEDICT-KLUBBEN"
AV TRENTON LEE STEWART
Jaså?
Tack, ni har varit till stor hjälp. Ja, adjö.
-Några framsteg? -Ja.
En grupp barn frågar var de kan ta tåget till Burggrub i Tyskland.
Hur vet vi att det var våra barn?
En av tjejerna bar på en hink.
En röd hink.
Vi vet vart de är på väg nu.
Expresståget till Burggrub går om 30 minuter, inga stopp.
Ni två hinner före dem
och möter dem på stationen.
-Du då? -Fortsätt utan mig.
Vi vet var barnen är.
Till skillnad från herr Benedict och Nummer två.
Jag har kontaktat laboratorieaffärer.
Jag frågade om några privatpersoner
hade beställt neurologisk forskningsutrustning.
Nån har gjort det.
Curtain är nog inte den enda hjärnforskaren.
Kanske inte.
Men affären sa att personen köpte ett kilo Trentonium-99.
Trentonium-99... Det låter bekant.
Det är Viskarens grundämne.
Nån bygger om den.
Hittar jag Viskaren, hittar jag Curtain, och då hittar jag våra vänner.
Gå. Ta hand om barnen.
Man splittrar aldrig en grupp frivilligt.
-Man gör det man måste. -Var försiktig.
Det kan jag tyvärr inte.
Gillar du henne inte?
Jag har gjort efterforskningar.
Hon har optimala ansiktsproportioner för att skapa känslor.
Jag gillar henne faktiskt.
Hon är optimal.
Optimal storlek att stoppa ner i luftstrupen.
Döden kommer snabbt.
Du behöver inte vara fientlig.
Var är Curtain?
Jag pratar direkt med chefen, inte med lakejen.
Tror du att jag jobbar för Curtain?
Han skyllde Krisen på mig och gjorde mig till laglös.
Det är smart.
Jag uppfann lyckotekniken.
När jag vägrade använda min teknik
på människor utan vidare tester,
på grund av farliga bieffekter,
sparkade han mig, stal mina idéer,
tillämpade dem vårdslöst och stal mitt rykte.
Du måste välja bättre vänner.
Men en sak kan han aldrig ta ifrån mig.
-Din humor? -Mina uppfinningar.
De bor här.
Det var så jag lyckades återuppbygga den bästa uppfinningen av alla.
Viskaren.
Vad har det med mig att göra?
Det är mitt livsverk.
En vetenskaplig bedrift utan motstycke.
Jag trodde att den var osårbar, och det var den för allt utom ditt sinne.
Ditt underbara sinne.
Spöket i väderkvarnen.
Dansaren i mörkret. Du hittade en brist.
En som har hållit mig vaken varje natt sen dess,
och som jag inte kan återskapa.
Varför skulle du vilja det?
Jag måste lösa problemet, och därför behöver jag din hjälp.
Gör som du gjorde förut. Utlös en systemkrasch.
Den här gången ska jag observera hur du gör.
Nej.
Jag är inte din dansande björn. Jag äter björnar.
Vet du vilken annan maskin jag byggde om?
Hjärnrensaren.
Helt omdesignad. Dubbelt så kraftfull.
Inga fler pinsamma spårminnen.
Du kommer aldrig att minnas nåt.
Så du bestämmer. Viskaren eller Hjärnrensaren?
-Ursäkta, du får inte gå in där! -Vi måste prata.
Nu.
-Jag försökte stoppa henne -Det är okej.
Jag har väntat på henne.
Därför har jag bett Jean Pierre att vara med.
Din favorit. Crêpes Suzette.
På färska mandariner från fruktträdgården. Varsågod.
Jag förstår att du är släkt med herr Benedict.
Jag har försökt respektera det.
Jag har försökt, och lyckats, att vara hövlig.
Men inte nu längre. Inte efter att du gjorde din grej!
Med "grej" menar du att befria honom från existentiell ångest?
Ledsen att det stör dig.
Tack, Jean Pierre.
Så här blir det.
Ett, du ska vända på det du gjorde mot honom.
Två, du ska omedelbart ge säker passage
för oss båda härifrån.
Om du inte uppfyller båda kraven,
har jag inget annat val än att ta till mer ödesdigra metoder.
Metoder som inte bör nämnas över en viskning.
Du har blivit varnad.
Jag anklagar.
Jean Pierre. Du gör verkligen magi.
Du borde prova det här.
Jag är inte hungrig.
Har du funderat på vad du kan åstadkomma om du...
fokuserar på det positiva i ditt liv?
Gör inte så. Jag går inte på det.
Du bär på mycket smärta. Eller hur?
Jag erbjuder det med öppet hjärta.
Du lierade dig med min bror under hans förlorade år,
och slösade bort din potential.
Den bittra sanningen är att trots din lojalitet, briljans,
och trots allt blod och svett du har slösat på honom,
trots allt det...
kommer din roll i hans organisation
alltid att vara densamma som ditt namn:
"Nummer två."
Vissa säger att namnen är våra öden.
Därför bytte jag.
Nicholas är lycklig nu.
Är inte det allt som räknas?
Det är inte äkta lycka.
Det är konstgjort. Det är tanklöst och ytligt.
Negativitet igen.
Vet du hur jag vet det? Ren glädje utlöser hans narkolepsi.
Han har inte haft en enda episod sen du förändrade honom.
Jag tror att min bror är smart nog att bestämma själv.
Om han verkligen vill lämna, beviljar jag hans begäran.
Jag är ganska säker på att han väljer att stanna.
Förhoppningsvis även du.
Vi har en workshop i stora salen i eftermiddag.
Jag vill gärna se dig där.
-Jag säger det. Jag saknar henne. -Jag med.
Hemsk rumskompis. En god vän.
Bra i krissituationer.
Hörni, det är Constance vi pratar om.
Hon har säkert redan rymt
och är på väg till Burggrub.
Det är dags.
Vår enda ledtråd är att hon blev bortförd
vid en av de här fyra korsningarna.
-Curtain kan inte sluta kidnappa. -Korrekt.
Hur hämndlysten måste man vara för att ge sig på ett litet barn?
Kämpade ni emot?
De kom in när vi sov. Allihop.
Jag fattar inte att jag en gång såg upp till honom.
Mitt livs värsta misstag.
Se på mig. Jag satsade allt på skolan.
Jag köpte in mig, utmärkte mig, och ingen bryr sig.
Mina skolbetyg är värdelösa.
Jag blev utskrattad från alla college jag sökte till.
Ja, men du lever drömmen. Proffs på att spela tetherball. Kom igen.
Halvproffs. "Spela" är att ta i.
Några minuter när det är som minst viktigt.
Men det spelar ingen roll längre. Jag har ett uppdrag.
-Tack för hjälpen, Martina. -Ja.
Vad hade vi gjort om du inte hade svarat?
Vi ska hitta er vän.
Ni behövde en ledare, och nu är jag här.
Jag låter er inte misslyckas.
Behöver inte ditt lag utrustningen?
Jo, antagligen.
Men jag tror att jag omedvetet letar efter en konfrontation.
Utgångshastigheten på min forehand är mycket högre än Dubows.
Jag tog tid. Men jag är bänkad?
Jag är trött på politiken.
Men om de inte uppskattar det jag gör...
kanske de inte får sin skåpbil.
Vad som gör mig lycklig?
Inte mycket.
-Att sova? -Du är i fängelse.
-Är jag? -Ett fängelse i ditt eget sinne.
Vilket betyder att du inte bara är fånge, du är fångvaktare också.
Lycka finns inom dig.
Du måste bara hitta den.
Använd en glad lins för att hitta den och släpp den fri.
Snyggt.
Utmärkt jobbat, Auguste. Verkligen utmärkt.
Verkligen inspirerande.
Snart kommer var och en av er, mina bästa ambassadörer,
att lära sig den här tekniken.
Och ni får makten att sprida glädjen i vårt arbete
från person till person,
by till by, nation till nation.
Ingen ska utelämnas från vår älskade familj.
Tack.
-Hörde du? -Ja.
"Makten att sprida."
Sprida överallt.
Men du verkar optimistisk.
Jag är inte optimistisk.
Jag nickar. Jag ler. Jag spelar med.
Att jag står på god fot med min bror kan vara bra för oss.
Det bästa för oss är att ta oss ut.
Du är optimistisk.
Jag jobbar under täckmantel.
Du säger det, men så fort du är med honom
blir jag tveksam!
Nicholas! Jag är glad att du är här.
Båda två.
Det är en omvälvande upplevelse, Nathaniel.
Jaså? Jag hör att du vill lämna.
Var har du hört det?
Jag kan ha nämnt det tidigare.
Jag ska vara ärlig.
Att vara här är...
anmärkningsvärt.
Känslan du har skapat är mer än lycka, det är en helhet.
Mitt hjärta är helt igen. Vi är äntligen tillsammans.
Jag tänker inte ge upp det.
De verkar inte ha ont.
Det kan vi inte veta.
Under de tomma uttrycken döljer sig kanske...
-En oändlig avgrund av ren skräck? -Eller tomhet. Total tomhet.
Det är väl bara en allergisk reaktion?
Titta på dem. De reagerar inte alls.
Tydligen hade alla klagat på stel nacke.
Innan de, du vet... stängde av.
Det här är oroande.
-Dr Curtain måste få veta. -Dr Curtain måste få veta.
För att ett antal personer har blivit sjuka?
Dr Curtin är en upptagen man. Vi får inte inkräkta på hans tankar.
Det kan finnas en miljon medicinska förklaringar.
Du säger det, men enligt min medicinska åsikt...
Måste jag hitta en ny läkare för det här lukrativa uppdraget?
Nej, sir.
FARA
Vi sänder ingenting.
Jag ska bara ta några prover och se vad som händer
i ditt lilla huvud.
Och gör inget dumt.
Ni är usla legosoldater.
Era förklädnader är skrattretande.
-Vi är underfinansierade. -På tal om det.
Som sagt, jag måste föra över mellan kontona.
Det tar en dag eller två.
Min bank gör överföringar samma dag var som helst i Europa.
-Det kanske inte finns nån bank. -Ni ska få era pengar!
Behöver du ett lån?
All ekonomisk stress, som inte finns,
är mer än värt friheten jag har nu.
Att slippa den mannens förtryckande tumme är ovärderligt.
Vi är redo.
Hej, Constance.
Det är så skönt att ha dig tillbaka.
Jag ser bara lera. Mycket av det.
Låt mig fråga.
Vems idé var det att resa till Europa helt själva
och följa en skattjakt som kan ta er till era kidnappade vänner?
Vi ville alla göra det.
Ni ska få se hur långt solidaritet tar er i den riktiga världen.
Okej, kom igen. Nästa korsning är inte långt borta.
Vi har inte sökt igenom hela området.
Vi har sökt tillräckligt, kamrat.
-Tiden är knapp. -Hon har rätt.
Sannolikheten att hitta en försvunnen person minskar avsevärt
för varje timme som går.
Sticky, du får inte tänka så.
Det är bara fakta.
Istället för att tänka det värsta tänkbara,
fokusera på att hitta och återta tillgången.
-"Tillgången"? -Ja, tillgången.
Det är Constance vi pratar om.
Jag försöker ta bort känslor från operationen.
Det är taktiskt, man fattar bättre beslut.
Det har du nog rätt i.
Vänta lite.
Här borta. Titta!
Skoavtryck.
De måste ha klivit av här.
Avtrycken är från sneakers,
som de vattenpolospelarna hade på sig.
Och de leder till däckspår.
Här måste de ha lagt henne i bilen.
Det högra däcket har fyra skåror, men det vänstra har bara tre.
Två olika bakdäck.
Det är hemskt underhåll.
ETT TÅG KAN GÖMMA ETT ANNAT
Man byter bara ett däck
-vid lite slitage. -Där har vi det!
Vi letar efter ett fordon
med ett bakdäck som skiljer sig från de andra.
Hjulen och skärmarna är leriga.
Det är en början.
De lämnade nog leriga däckspår längs hela vägen också.
Vi följer dem så länge de varar,
och håller utkik efter den matchande bilen.
Samtycker.
Vilken byrå sa du att du var från?
Le Bureau Internationale för vetenskaplique vikter och mått.
Sålde du nyligen Trentonium-99 till en kund?
-Ett kilo? -Ja.
Jag minns försäljningen. Sällsynt.
Tyvärr nådde inte produkten upp till internationell standard.
-Va? -Renhetsproblem,
eller snarare orena problem.
Nej, nej. Vi är noggranna med det här.
Renhet är allt i den här branschen. Allt.
Försäljningskvittot, tack.
Kemisten får sparken. Han har nyss fått barn och är distraherad.
Du behöver inte sparka nån.
Det är enda sättet att ställa allt till rätta.
Du missförstår.
Jag tror att det är kunden som gör en falsk anmälan.
Jag sparkar kemisten ändå.
Han borde vara vaksam. Om så för barnets skull.
Men ingen behöver få sparken.
Här.
-Utan tvekan. -Ställ den här kunden inför rätta.
Han kan fly, men inte gömma sig.
Jag har väntat på att träffa dig igen, Constance.
Väntar var? I din maskingrav?
Jag har redan krossat dig en gång.
Du säger "misslyckas". Jag hör "försök igen".
Vilken är din favoritfärg?
Varsågod. Håll inte tillbaka.
Jag älskar verkligen magenta.
Du ska säga "nej" precis som du gjorde förut.
Du ska bli arg. Du kastar in den i en dödsspiral.
Jag måste se hur du förstör den.
Hej.
Vilken är din favoritfärg?
Du säger "misslyckas".
-Jag hör... -Så där. Förstörd.
Så du vill ha hjärnan rensad. Vill du det?
Jag har inget emot det.
Vi får väl göra det på det gamla hederliga sättet.
-Svårt att se däckspåren. -Jag ser dem perfekt.
Där! Den blå. Stanna!
-Titta på däcken. -Täckta av lera.
Bakdäcken är av samma märke.
Jag är ledsen, men det är inte bilen.
Vi måste vara realistiska.
Vi letar efter en nål i en höstack.
Då fortsätter vi leta.
Tills vi hittar henne.
Kate, hon har en poäng.
Det kanske är dags att hitta en polisstation. Acceptera vårt nederlag.
Hörni. Nån svängde in här.
Ser ni skårorna i mönstret?
Två olika däck.
Det är bilen.
Kom igen.
Med hjälp av ditt inre öga, berätta.
Vad står det på andra sidan?
Jag ser medelålderns depression.
Jag börjar tappa tålamodet.
Vad ser du?
Ta god tid på dig.
Jag ser en trasig person som är arg. Hon bor i en jordkällare.
Att förolämpa mig hjälper dig inte, flickebarn.
Prova den här.
Som barn...
Var det så här du föreställde dig din framtid?
På ett gömställe? Under jord?
Titta på kortet.
Livet kunde vara bättre, eller hur?
Mitt liv är bra. Bara centimeter från seger.
Jag kanske inte förstår ordet,
men betyder "bra" "inga vänner och ensam"?
Du vet inte vad du pratar om.
"Yrkesmässigt vanärad?"
Sluta, sa jag!
Är du säker på att de åkte hitåt?
Där! Den bilen!
Vänta.
-Lera? -Andra däck?
Det här måste vara bilen.
Varför skulle de parkera här mitt ute i ingenstans?
De kanske bytte fordon.
Kliché, men effektivt.
Eller så var det hit de skulle.
Kolla.
Kamouflage?
Precis.
Ser ut som en gammal jordkällare.
Den är låst.
Inget jag inte kan lösa.
Kate, dyrka upp låset.
Barnen kommer om två timmar.
Nog med tid för att boka rum, ordna en bil
och vara tillbaka på stationen när de kommer.
Miss Perumal, jag underskattade dig.
Du vore inte den första.
Och snälla du, säg Dipika.
Dipika.
Det räcker inte med att han har ett läger fullt av yra anhängare
som dyrkar allt han säger.
Han slutar inte förrän alla på planeten är under hans kontroll.
-Lyssnar du ens på mig? -Ja, självklart.
Jag har hört allt du har sagt.
-Kära nån. -Vad? Kläderna?
De är bekväma, det är allt.
Du måste känna på tyget. Varsågod. Känn det.
Det är mjukt.
Och andas.
Linningen är mycket mer förlåtande än de tajta byxorna.
Det är dags att göra vårt drag.
Jag har en plan för att ta oss ut.
Din plan är nog lysande, Nummer två. De är oftast det.
Men jag kan inte lämna min bror nu.
Du såg honom där ute.
Jag har vunnit hans förtroende. Han lyssnar.
Underskatta inte värdet av det.
För det första kan du aldrig omvända honom.
För det andra behöver du inte lämna din bror.
Han följer med oss.
Nej. Det går han aldrig med på.
Han behöver inte vilja det.
-Vi ska kidnappa honom. -Va?
Det är enda sättet att förstöra hans verksamhet.
Att avlägsna Curtain från sina anhängare
blir som att hugga huvudet av en orm eller en bergstapir.
Det är väldigt specifikt.
Djuret kommer att fäkta och rycka i dödens paroxysmer.
Blodet rinner från ett bultande hjärta
-tills det till slut stannar. -Snälla, sluta.
Den goda nyheten är att ni kommer att vara tillsammans.
-Sida vid sida. -Det gillar jag.
Constance?
Inga fler ursäkter. Det är ditt liv. Ta ansvar för det.
-Jag har försökt. -Det räcker inte att försöka.
Constance!
-Mår du bra? -Gjorde hon dig illa?
Det är hon som lider.
Jag mår utmärkt.
Den fuktiga luften här nere är hemsk för mina allergier.
Kom igen. Vi ska ta dig härifrån.
Ingen ska någonstans.
Håll fast dem.
Dags att starta hjärnrensaren.
Undertexter: Louise Bengtsson